This is Google's cache of http://guljuskina.blog.respekt.ihned.cz/c1-61920690-studena-obcanska-valka. It is a snapshot of the page as it appeared on 26 Mar 2014 20:02:57 GMT. The current page could have changed in the meantime. Learn more
Tip: To quickly find your search term on this page, press Ctrl+F or ⌘-F (Mac) and use the find bar.
Text-only version
reklama
Blog.Respekt.cz
Přihlášení | Registrace
Zapomenuté heslo
Pokročilé vyhledávání
Úvodní stránka >> rubrika:

# Studená občanská válka

Diskuse (0) 26. 3. 2014 20:40 - Jana Guljuškina, čtenost: 18x, karma: zatím neurčena

Back in the USSR

reklama

Dobrými mravy je zavolat jednou za čas rodičům po skypu, aby viděli vnuka, taky se zeptat, co nového a jestli už rostál sníh, žijeme přeci v jednadvacátém století, a i když se nacházíme na území jedné země, je to k nim víc jak tisíc kilometrů. Vnuk si protentokrát chtěl radši jezdit s autama, než recitovat do kamery básničku o tom, jak hlasitě naše Táňa pláče (Barto), nebo že máme v bytě plyn (Michalkov). A tak zůstala před kamerou tvář syna. Jak jsem pochopila v následující minutě, syna nezdárného. Cosi se mi zastavilo v krku, a od té doby tam překáží. Chuchvalec nevykřičené beznaděje.

- Lidi se mě ptají, co že seš na straně Banderovců.

Následovalo zasmání, takové nucené. I bezdárný syn se nuceně zasmál a prohodil něco ve stylu tak takhle se to teď nazývá.

Mohli úplně stejně říct, že je na straně fašistů, že je zrádce vlasti, národní nepřítel. Výrazy, které jsou v současném Rusku, Rusku jednadvacátého století, absolutně normální.

Bezdárný syn pak tiše seděl u okna a trochu se mu třásly ruce. Co mu říct? Že to bude dobrý? Že odsoudit okupaci Krymu není zločin? Vždyť je znáš, oni se za tebe nestydí, oni... Jenže chuchvalec v krku mi tlačil na místa, kde se asi rodí slzy, a tak jsem jen s námahou polykala a mlčela.

Když se do rodin, mezi otce a syny, matky a dcery, ženy a muže, když se mezi nejbližší lidi násilím verve jediná absolutní nezpochybnitelná pravda, není to daleko od strašné tragédie. Tu tragédii můžeme spolu s Irinou Prochorovou nazvat Studená občanská válka a v přímém přenosu ji sledovat v současném Rusku, znovu opakuji Rusku jednadvacátého století.

Při procházce s kočárem jsme nemohli neslyšet hlásání místního rozhlasu, které probíhalo z projíždějící dodávky: „Dnes v 18 hodin se koná mítink na podporu ruskojazyčných obyvatel Krymu. Přijďte vyjádřit svůj souhlas s rozhodnutím prezidenta Ruské federace...“ Vždycky mi důraz na slovo rossijskoj tak trochu trne v zátylku. Syn se ptá, co říká to auto. Mám chuť odpovědět svému nevinnému tříletému chlapečkovi, že říkají, ať jdeme všichni do hajzlu.

A pak jsem zdvihla hlavu, na svítící obrovské obrazovce nad hlavní pěší třídou, se hned po reklamě na solárko rozsvítil nápis „ne fašismu na krymské půdě“. Zírala jsem na něj celých dvacet vteřin, co svítil, než ho vyměnila reklama na cestovní kancelář. Pokud by se autoři nápisu zamysleli, mohlo by je napadnout, že nápis je přece jen dvojznačný, co když za fašisty, tedy okupanty, uzurpátory, lháře, čtenář bude pokládat neznámé ozbrojence, kteří na Krym vstoupili na ruských vojenských mašinách?

Podle všeho dvojznačnost existovala jen v mé nemocné mysli a v šest hodin vládlo mezi lidmi na mítinku teplo bratrství a jednoty. Nevím to však jistě, my se synem jsme totiž v té době byli doma, a já se leda tak třásla hrůzou a chladem samoty.

Uspávala jsem syna, a sama usnula, a tak když jsem se konečně probrala a přišla k nim, měli už vypito a říkali dáme poslední hru a jdeme spát. V průběhu rozdávání karet jsem pochopila, že se tu do mého příchodu cosi odehrálo, z čeho si můj muž docela s chutí utahuje. K mému co teda, v krátkosti shrnul, že tu seděly nějaké holky, objímaly se a líbaly, a náš společný přítel I. z toho byl lehce vyděšen, ukazoval na ně skrytě prstem a šeptem všem oznamoval podívejte, podívejte! I. se v téhle části vyprávění sám ozval, a řekl, že je to odporný, a ať se jdou oblizovat kam chtěj, a nedělají bordel na veřejnosti.

- Copak ty ses nikdy na veřejnosti s nikým nelíbal?

- Jasně, že líbal, ale s osobou opačného pohlaví! Tohle je nemoc, měly by se jít léčit! A né se tady vystavovat!

V Rusku jednadvacátého století existuje zákon, který důrazně zakazuje propagaci homosexuality. Tedy nejen, že dívky vzbudily pohoršení, v případě, že by se poblíž vyskytl uniformovaný muž, mohl by je slušně poprosit doprovodit ho na policejní stanici.

- Je ti nepříjemný, když se líbaj holky?

- Na veřejnosti!

- Jasně, dejme tomu. Ale proč tě to rozčiluje, proč to rozčiluje celou ruskou společnost? Vždyť je to jejich věc? Čím je homosexualita tak nebezpečná?

- Neumožňuje reprodukci.

- Sakra, vždyť si říkal, že jsou nemocný, tak není lepší, že se dál neplodí?

Pokrčil rameny. Měla jsem radši mlčet. Za prvé oni pili, a já ne. Za druhé mně samé nedocházelo, proč mě tak sere, že vysokoškolsky vzdělaný bezdětný I. s měsíčním platem sto tisíc rublů tady plká takové sračky. Rozhodně to nebylo tím, že pil. Byl si JISTÝ.

Chuchvalec marnosti se mi v krku převalil ze strany na stranu a já zmlkla. Šli jsme spát.

Jak jim to všechno klape, jak jim to všechno do sebe zapadá, jak to dává jasný a jednoznačný smysl. Zákon o zákazu propagace homosexuality nebo zákon o extremismu. Všechno jiné, vybočující, neodpovídající normě je možné v Rusku soudit. Navíc jak skvěle se tím dává najevo, co je správné a co si mají všichni kurva myslet!

Na výbornou třeba vyšachovali ze hry jediný svobodný televizní kanál Dožď. Nezakázali ho, prostě ho jen vyškrtli ze všech satelitů, aby si doživořil na internetu. Půl milionu lidí Dožď podporuje na facebooku, co to však je proti desítkám milionů tváří nastavených dnes a denně paprskům oficiálních televizních kanálů? Jak směšné. Dožď poprosil o záchranu své vlastní diváky. Je možné si koupit přístup k pořadům (1000 rublů), triko s logem (2500 rublů), kolekci kravat (80 000 rublů) anebo večeři s ředitelkou daného kanálu Natalií Sindějevovou (1 000 000 rublů).

Na dnešní den diváci svými penězy prodloužili zkomírání svobodné televize o 26 dní. Téměř celý měsíc!

Krym je prostě jen další brilantní tah. Chuchvalec beznaděje, jak mě to zmáhá... Co takhle radši mlčet. Nebo něco ocitovat?

- Jaký je váš názor na situaci na Krymu?

- To je důležitá informace?

- Ano, pro mě je to důležitá informace.

Zde bych měla připomenout, že toto měl být pohovor k místu učitele německého jazyka pro studenty lékařské a zemědělské fakulty, a učit jsem je měla od nuly, tedy pády, slovosled, skloňování, časování.

- Pravděpodobně vás zklamu, ale já nepodporuji ruskou politiku na Krymu.

- Proč?

- Myslím si, že Rusko vede agresivní politiku a využívá nesprávné metody, narušuje mezinárodní smlouvy.

Dále jsem pochopila, že přede mnou není člověk, ale funkce, agitátor, politruk, kdokoliv, jen né vedoucí katedry.

- Jen se podívejme, jak má naše mládež vypláchlé mozky! Kolik že je vám let? Co vy vůbec víte? Vy asi špatně sledujete televizi?

- Snažím se získávat informace z důvěryhodnějších zdrojů..

- Víte vy vůbec, že jsme vybojovali Krym?

- A vy víte, že on byl tisíce let řecký? Chcete jej Řekům odevzdat?

(…)

- Jak se to chováte? Vy se vůbec neumíte chovat. Nic vám neříká úcta ke starším lidem? Kdo vás vůbec vychovával?

(…)

- ...já podporuji naší vládu, protože jsem patriot, a vy, víte kdo jste, vy jste antipatriot.

- Já se pokládám za patriota, právě proto mě znepokojuje, že Rusko dělá chyby.

- Můžete se pokládat za koho chcete. Vy mi tu budete agitovat, a já se za to potom budu zodpovídat?! Tací, jako vy, nám tady potom teroristické útoky organizují (zcela vážně, bez kapky ironie). Já podporuji naši vládu a našeho prezidenta...

(…)

- S takovou pozicí byste měla opustit Rusko!

(…)

- Jaké jste vůbec národnosti? (což je, jak sami chápete, zjevné narušení zákona, stejně jako vyjasňování mých politických názorů)

- Ve mně je mnoho různých národností (což je pravda: koluje ve mně krev německá, polská, ruská, židovská...)

- No to je vidět.

- Co je vidět? Copak to je špatné?

(http://ninababyor.livejournal.com/672.html)

Studená občanská válka. Jak trefné.

aktuální karma článku: zatím neurčena
LÍBILO SE?
kliknutím zvýšíte hodnocení autora
Co je to karma?
0
DISKUSE počet příspěvků: 0
Není vložen žádný názor.
Přidat názor
ZPĚT NA ČLÁNEK

reklama
Jana Guljuškina
guljuskina.blog.respekt.ihned.cz

Nejen o Rusku

Karma autora: 11,86
O autorovi

Rusistka

více
Kontakt
guljuskina(z)gmail.com
Seznam rubrik
nezařazené (1101)
Pošlete mi vzkaz
Archiv příspěvků blogera
RSS
Přidejte si RSS autora

## Záhadná vražda historika Fiedlera

Ondřej Kundra

## Malajsijský boeing nemusel zmizet

Tomáš Brolík
všechny články

## DJ středa 26. března 2014

26. 3. 2014 08:00 - Silvie Lauder

zobrazit rubriku

## Dopis Babišovi a jeho reakce

(čtené: 48304x)

## Exkluzivně: V miliardové kauze íránského obchodníka figurují jména majitelů Biodiesel Trade

(čtené: 24098x)

## Babiš vypadl z role

(čtené: 12731x)
Respekt na Facebooku Sledujte Twitter Vaše dopisy
Obchodní podmínky © Copyright Respekt Publishing a.s. ISSN 1801-1446 – Design: Respekt – Technická realizace: Economia, a.s.
Autorská práva vykonává vydavatel. Bez písemného svolení vydavatele je zakázáno jakékoli užití částí nebo celku díla, zejména rozmnožování a šíření jakýmkoli způsobem, mechanickým nebo elektronickým, v českém nebo jiném jazyce.
reklama
reklama