Můj tajný seznam přání: 1. Nebudu muset mít párty
2. Elin se na mně podívá
3. Elin se do mně zamiluje MILUJI ELIN!!!!!!!!!!
Zkurvený Amal
Co to sakra děláš?!
- Nenávidím tě! - Vychladni.
- Jsi blb. - Jsi úplný idiot!
Co to sakra děláš? Nenávidím tě!
- Přestaňte! Co to děláte? - Zeptej se Elin!
Já tomu nerozumím... Jsem už z toho unavená!
- Pracovala jsem celou noc. - Promiň. Nechtěly jsme tě vzbudit.
- Co si teď mám oblíct?! - Co to bylo tentokrát?
- Vybrala celé čokoládové mléko. - Vybrala celé čokoládové mléko?
Přejeme jí, aby žila do sta let
Jasně, bude žít dlouho Jasně, bude žít dlouho
Ano, bude žít až do sta let
Připíjím na Agnes na její šestnácté narozeniny...
- Jen roztáhnu závěs. - Sfoukni svíčky, miláčku.
- Výborně! - Narozeninové obejmutí.
Hodně štěstí. Představ si, že je ti teď šestnáct.
- Čau. - Čau. Ty tu žiješ?
Ne. Jen jsem tady něco musel udělat.
- Nechceš se svést? Můžeš si vzít tuhle přilbu. - Ne, půjdu pěšky.
- Jdeš ke Kristianovi dnes večer? - Možná.
Možná se tam uvidíme. Dobře... Zdar.
- Je to to správné CD? - Jo, dík.
Poslouchal jsem ho, když jsem byl v obchodě.
Myslím, že bylo... Je docela dobré.
- Už jsi rozdala pozvánky? - Ne, ale rozdám.
Nemusíš. Udělal jsem je jen pro případ...
- Udělal jsi je, protože ti to řekla máma. - Jo, ale je to tvoje párty.
- Je to mámina párty. - Ne, jsou to tvoje narozeniny.
Je to tvoje párty...
Pokud nechceš nikoho pozvat, tak...
Ale já chci.
Není divné, že když jsi někde nová
- tak je zpočátku těžké najít přátele.
Zpočátku? Tati, už jsem tu dva roky.
Ne. Přestěhovali jsme se sem v červnu, To je jeden a půl.
- Já je rozdám! - Ale nemusíš. Agnes.
- Tady. - Díky.
- Podle všeho mám párty. - Ty?
- Ne. - Ukaž.
- Nech toho. - Už musím jít...
- Dej mi pozvánku! - Prosím, můžu taky přijít?
- Nech toho! - Prosím...
Jessico. Promiň...
Už na tebe to čokoládové mléko nikdy nevyleju.
- Promiň. Jsem tak hloupá. - Jo, to jsi.
...do strany 48. Pak si dáme test -
- a budeme číst od kapitoly šest do konce kapitoly osm.
Elin, jsi ospalá?
Mohu ti jen říct, že...
Útěk, zmizení.
- Fuge - Ne, fugue.
- Bus. - Puss?
Oh... bus...
- Prostě nechci. - Menstruuješ?
- Seš zatraceně vznětlivá. - Nejsem!
Prostě nechci jít na Kristianovu párty.
Je mírné počasí.
- Chci jít na rave. - Na rave?!
- Nebo bysme mohli zblbnout důchodce. - Seš pitomá!
- Jste tak nudní! - Mohli bychom jít na Agnesinu párty.
- Které Agnes? - Agnes, nepořádáš dneska párty?
- Ignoruj jí. - Nenávidím ji.
- Všechno je tak nudné. - Prostě jí ignoruj.
Nenávidím svůj život!
Agnes.
Přestávám dýchat.
Hey, Agnes, my přijdem na párty!
Co děláš v mém pokoji?
- Hledám svoje brusle. - Jak by tu mohly být?
Jessico? Přines mi sukni, Tuhle si nemohu vzít
Bože. Jak si to mám dát.
- Jsem tak krásná! - Je mi blbě...
- Budu Miss Švédska. - Jsi moc malá.
Proč? Kolik mi musí být?
- Jsi moc malá vzrůstem. - Stejně to vyhraju.
- Doprdele. Kde je moje sukně? - Jaká sukně?
Moje sukně, tys mi nepřinesla sukni?
Elin, jsi úplně... Myslíš, že takle půjdeš ven?
Ne, jen jsem šla k zrcadlu a...
Dobrý bože...
- Prostě to tak bude. - Nemůžeme jít ven, protože jsem neměla kalhoty?
Jsi natolik nezralá, že nevíš, že takhle nemůžeš chodit venku?
- Představ si, kdyby to byl někdo jiný? - jasně, představ si.
JÁ bych se styděla. Kup zrcadlo a nebudeme muset chodit ven.
Měli jsme krásné zrcadlo, ale někdo ho rozbil.
- Pořád mi něco vyčítáš... - Mami, byl to jen výtah.
- Nikam nepůjde. - Bude to lekce.
Nebolí to být doma. Nemám ráda, když chodíte na rave...
Mami, to není rave, je to jen normální párty.
- To Elin chce pořád na rave. - Je rozhodnuto.
Ale já jsem nikdy nebyla na rave.
Víš, že se pořádají rave? Četla jsem to v časáku. Byly na seznamu.
Kde se píše, že se pořádají?
Tady, někde vevnitř.
Proč musíme žít v týhle zasraný prdeli?!
Když se něco pořádá, tak to trvá tak dlouho, než se tam dostaneme
Jasně, že se pořádá, jsme tady tak zatraceně pozadu!
Nemůžu tady zůstat, musíme se přestěhovat! - Dnes večer pracuju.
Můžete tu zůstat spolu a bavit se. Koupila jsem brambůrky a limonádu.
- Výborně Elin. Je skvělý být doma. - Sbohem.
Odejdeme později, to nezjistí.
- Kolik jsi jich pozvala? - Pár.
Ale nejsem si jistá, jestli... - Všechno vyndám.
Mohou si sednout, kde chtějí. - Co to cítím?
- To je hovězí pečeně v troubě. - Skvělé! Jak vhodné!
Myslela jsem...
Tvoje dcera je vegetarián a ty podáváš maso. Fantastické!
Ale miláčku...
Myslela jsem, že bychom si mohly dát tyhle. Podívej.
Nemůžem si vzít tyhle? Novalukol.
Novalukol Novum.
- Nemůžeš je spolknout. - "30 pilulek v případě pálení žáhy".
- Ale když si jich vezmu hodně...? - Ne, to nepude.
Není co pít. Co tyhle?
"Longovital. Bylinkové and vitamínové tablety". Zapomeň Elin...
- A co Alvidon? - No tak! Nic se nestane.
Ale jo... Ale já chci nějaké drogy!
- Ale nic se nestane. - Ale stane.
- Ne, nestane. - Jo.
- Udělám něco jiného. Zamiluji se. - Myslela jsem, že už jsi se zamilovala.
- Do koho? Do Itala? - Nebyl Ital.
- Říkal, že je. Vždycky jsem chtěla Itala.
- Odkud pochází? Z Bosny? - Tak nějak.
- Stejně nebyl Ital. Už ho nemiluješ?
- Ne. Ode dneška. - Měla bys myslet na svou pověst.
Přestaň si stěžovat. Jsi úplně stejná.
Měla jsi jich stejně jako já. - Ne, neměla.
- Měla. - Neměla.
- Ne? Ale spala jsi s nima. Já ne. - Jen s jedním.
Nikdo do mě nic nestrkal.
Prsty, možná... - A to byl Markus.
- Á, Markus... - Spím jen s jedním...
- Mimochodem já jsem nespala s žádným. - Ne, ale líbala jsi asi 70,000.
- a co? - Víš, co lidi říkají?
Opravdu? Víš, že nulakrát je nula? To je tolik, nakolik mě to zajímá.
Nebudou to dělat, až budu filmová hvězda.
Budou hrdě říkat, že mě znali
- chodili do stejné školy. "Toto je její dům" a tak...
Johane, dlužíš mi kilo. Kde je tvoje peněženka?
Dostaneš je.
- Dej to sem. - Vidím...
- To musel být brácha. - Jasně, Johane...
Elin?
- Jen si myslím, že je hezká. - Jasně, že je hezká, ale...
Viš s kolika už chodila? - Ne.
S každým.
- Ne se mnou. - Nestojí za to.
- Já myslím, že jo. - Ježíši, je ti 17 a jí je 14.
To jsou tři roky. Jessice je 16.
Mezi náma je jeden rok. Mezi váma tři.
- Na tom nezáleží, když máš toho druhého rád. - Mám si s ní promluvit?
Můžu zavolat a domluvit to. Zjistit, jestli nejde na párty.
poslouchej, Johan chce vědět něco o Elin.
Jde Elin na párty?
Johan Hult?
Chce vědět, jestli jdeš ke Kristianovi. Miluje tě.
- Co říká? - Že Elin přijde.
- Ještě něco? - Že... že jí zajímáš.
Myslí, že vypadáš dobře. - Jessica to řekla?
Že Elin si to myslí? Seš si jistej? - Jasně.
Fakt Jessica řekla, že si Elin myslí, že vypadám dobře?
- Co jsi říkala? - Říkala jsem, že si o něm nic nemyslíš.
Tedy pokud vím. - Bože!
"Chceš se svézt?" Bude za mnou lézt celou noc. Nikam nejdu.
- Chtěla jsi se zamilovat. - Ne do Johana Hulta!
- Myslím, že Johan je sladký. - Je na střední a má moped!
- Jo, ale možná by byl pro tebe dobrý. - Těžko.
Nemůžem jít někam jinam? - Kam?
Nevim. To už bych snad radši šla k Agnes.
- K Agnes?! - Jo, z 9.A. Má párty.
Jsi úplně blbá nebo co?
- Co když tam bude nějaký super borec? - U Agnes?
- Ano, třeba zná někoho opravdu pěkného. - Jasně.
- Lidi odjinud. - Odkud?
Nebuď tak negativní! Säffle, Bengtsfors, Mellerud...
Prosím...
- Jo, jo... - Dík!
- Mám hlad. - Chvíli počkáme.
- Už jsem čekal. Přijdou vůbec? - Buď trochu trpělivý.
Mami, nikdo nepřijde.
Už tu jsou.
- Ahoj. Vítám tě. - Díky.
Zavolám Olofa, aby ti pomohl.
- Můžem už jíst? - Ještě chvíli počkej.
Robyn je asi hloupost, ale myslím, že voní opravdu dobře.
Ukaž mi. Páni!...
Má svůj vlastní parfém. Viděl jsi to, Oskare?
- Můžeme už jíst? - Asi je to dobrý nápad.
- Co ty na to, miláčku? - Nemohu to přijmout.
Promiň, ale nemohu to přijmout. - Co nemůžeš přijmout?
Jestli je tohle to nejlepší, co můžeš udělat, tak se neobtěžuj.
- Agnes. - Jdi domů a vem si svůj parfém.
Jen předstíráme přátelství, Protože není nikdo jiný, s kým být.
Nebo ne? Víš jakou nejnudnější věc jsem kdy dělala?
Když jsem s tebou jela do Karlstadu na vozíčkářský basket.
nechci se přátelit s ochrnutým mrzákem
co poslouchá BackStreet Boys, Arvingarnu, nebo jaké sračky to posloucháš.
Obviňuj sebe! Já nechtěla párty, to byl tvůj nápad.
Přestaň. Už nechci slyšet ani slovo.
Můžeš tu zůstat a vychutnat si skvělou hovězí!
Bavte se dobře!
Chtěla bych jít domů.
Nikdo mě nikdy nebude mít rád!
Proč bych měla žít? Nechci už žít, chci umřít!
Ne, chci umřít!
Omlouvám se... Celá tato párty...
Co sis myslel? Že by všichni moji přátelé přišli?
Nemám žádné přátele, nerozumíš, žádné!
Máma stejně ničemu nerozumí.
Hej, tiše tiše...
Protože těmto věcem nemůže rozumět...
Vždycky byla tak perfektní, vždycky měla všechno...
- Miláčku. - Vím přesně, jaká byla.
Byla... byla jako jedna z těch...
Teď si myslí, jak je hrozné, že se její dcera stala tak divná
a ošklivá, zkažená, odporná!
Ale miláčku. Vůbec nejsi zkažená, odporná ani divná...
Jsi skvělá. - Ne, nejsem.
- Agnes, jsi báječná bytost. - Ne, nejsem.
Ano, jsi báječná...
Báječná, Agnes. Slyšíš mne?
- Nevím, proč jsem souhlasila. - Nebuď negativní. Může to být sranda.
- Jasně. Bacha! - Co to děláš?
- Kanál. - Kurva!
Dík. Pojď, ať je nějaké sranda.
- Nechutná ti? - Ne, je to dobré, jen nejsem hladová.
Ale chutná ti to?
Nepůjčíme si kazetu? Nebo už je moc pozdě?
Zdá se to úplně mrtvý. Neměli bychom na to raději zapomenout?
- Já tam nechci jít. - Nemůžeš tady prostě sedět.
Ať jdou pryč. Párty je zrušená.
- Počkej... - Jdi a uprav se, já jim řeknu...
...aby šli dál a počkali tady.
- Co tohleto je? - Na, dej si.
Co je tohle za párty? Jsme tady jediné?
Proč si stěžovat? Máme víno a všechno.
Dobře, ale stejně... Tak jo, vypijeme víno a půjdem.
- Dobře. Na zdraví. - Na zdraví.
- Nikdo tam nebyl? - Byl, ale nebyly hladové.
Tak šly nahoru k tobě. - Ke mně?
Dala jsem jim trochu vína.
- Kdo to byl? - Jessica a Elin.
Neznám je. - Jessica a Elin?
- Tys to zamkla? - Haló!
Já jen...
- Proč jsi to zamkla? - Nechci jí vidět. Dopijem a vypadnem.
Já jen... jen si měním kalhoty.
- Vžyť máš sukni! - Jen se chci opít!
- Převlékají se. - Můžete jít do salónku.
Už budem.
- Slyšela jsi, že je lesbička? - Cože! Opravdu?
- Agnes? Je pravda, že jsi...
Nejste už hotovy?
- Myslím, že je to skvělý. - Skvělý?
- Taky budu lesbička. - Nech toho!
- Budu. - Tak už otevřete!
- Otevři. Je milá. - Jestli je tak milá, tak běž ven a polib jí.
- Dobře. Co dostanu, když to udělám? - Když uděláš co?
- Když jí políbím? - Nejspíš dostaneš AIDS.
- Když jí políbím, dáš mi kilo? - Nepolíbíš.
- O kilo. - Ale já nemám kilo.
Dám ti 20.
- Dobře. - Ale to se neodvážíš.
Budeš muset vypadnout.
Čau.
- Hej... - No.
- Nemohla by sis sem sednout. - Proč, kvůli čemu?
Je něco, co ti chci říct.
- Nemůžeš to prostě říct? - Když... Nechci, aby to Jessica slyšela.
Ale... proč?
Prosím. Opravdu nechci, aby to slyšela.
Já jen...
Jsi tak krásná.
Ježíši, Elin, seš šílenec! To je odporný!
Tady máš dvacku.
Odešly? Už odešly?
Ne, ale měly jsme jít na párty a já nechtěla jít.
Nechci jít. Jsem unavená. Necítím se na to.
Do prdele! Proč jsem to udělala?
- Byl to jen vtip. - Ne, vracím se. Musím se omluvit.
Ser na to! Jdem se bavit, jsem opilá.
- A pak jedna druhou políbily. - Ne! Je to pravda?
- Tys jí políbila za dvacku? - Stálo to za to?
- Čau miláčku. Jak je? - Dobrý.
- Jaký to bylo? - Úlet!
- Děláš si srandu! Bylo to hezký? - Byo to příšerný, co myslíš?
Každý ví, že taková nejsi, neboj.
Co když to zvedne její táta a přijde do školy?
- To by mohl... - Nebo její matka.
- Ahlberg. - Čau, to je Agnes?
Chci jen abys věděla, jak moc mě rozpaluješ.
Nemohla bych zajít, že bysme se mohly vylízat nebo něco?
- Jen tě zkouší. - Ne.
Jsi debil nebo co?
- Ty jí miluješ? - Ne! Teda, jo...
- Jsi vůl? - Ty jí miluješ.
No ták!
Promiň. Nechtěl jsem.
- Není ti dobře? - Vypadni!
Počkej, dám ti něco k pití.
Tady máš.
Dík.
Ježíši, jsi překrásná.
- Jsi nejkrásnější ze všech. - Jsi opilej.
- Je to pravda. - Jsi opilej.
- Je to pravda. Mám tě rád. - Zmiz... Jdi mi z cesty!
- Klídek! - Z cesty!
Hej, já jsem to tak nemyslel. Hej... prosím. Nechoď.
- Podívej, můj je menší. - Markusi...
- Menší možná, ale můj je tenčí. - Je menší a tenčí.
Markusi, nemohli bychom jít?
Agnes.
Dále.
Ahoj...
Udělal jsem čaj.
- jak ti je? - Čtu si.
- Nejsi naštvaná? - Ne.
Co čteš?
Á, Edith Södergran...
"Pohledy dne do noci"
Jak ti jde? "Vem paži mou"
"Ven ruku mou Vem..." "Jemného ramena touhu" - Tati...
'brou.
Agnes!
Agnes.
Čau.
Nechtěla jsem to udělat.
Bylo to opravdu hloupé.
Už jsi šla do postele?
Mohla bych použít váš záchod? Jinak se počůrám.
Dobře.
Dík.
Ne, nevypínej to. Bylo to fakt pěkný.
- Už jsem z toho unavená. - Nemohla bys pustit něco jiného?
Ty jo, ten je fakt dobrý.
- Můzu trochu? - Jasně.
Co chceš pustit? Já nevím...
Je pravda, že jsi lesbička? Jestli jo,
tak tomu rozumím, protože kluci jsou hrubí.
Taky budu lesbička, myslím.
Ale...
Asi bych měla jít domu.
Kurva, pojďme na párty. Stejně musím, protože jsem si tam nechala bundu.
- Půjdem a někoho sbalíme. - Ne, nejsem pozvaná.
No a? Tak to tam celý spálíme.
Pojď. Prosím...
- Chceš? - Jo.
- Co z tebe bude, až vyrosteš? - Nevím.
Já budu modelka. Nebo budu psycholožka.
- Taky jsem o tom přemýšlela. - Opravdu? Taky budeš psycholožka?
Nevím, zdá se vzrušující hrabat se lidem v myslích a...
Ale doopravdy, asi se ti to bude zdát jako hloupost, bych chtěla být spisovatelkou.
To můžeš být taky. Mohla bys psát knížky o těch...
...o těch, no, duševních věcech a masových vrazích.
Ale radši bych byla modelka. Myslíš, že bych mohla být?
Jasně. Ale myslím, že je větší sranda být psycholog.
- Jsem dost pěkná? - Ano, jsi.
Moc se mi nechce jít na tu párty.
Proč jsi tak divná? Nic tím nemyslím, ale...
Jsi divná. - Ty jsi taky divná.
- Jsem? - Jo.
Chci být divná. No, ne divná, ale...
Nechci být jako ostatní. Nicméně někdy taková jsem,
- Ale ty nejsi. - Víš, co mě děsí?
Že zůstanu v Amalu. Že se odtud nikdy neodstěhuju.
Budu mít děti, auto, barák... Všechno to.
Pak mě můj muž opustí s nějakou mladší
a já zůstanu s dětma na krku, které jen bulí a otravují.
To sakra nemá smysl.
Odkud jsi? Myslím, kde jste žili, než jste se sem přistěhovali?
Mariefred.
- Byla tam sranda? - Jo...
- Víc srandy než v Amalu? - Asi.
- Můžu se tě na něco zeptat? - Co?
- Měla jsi hodně holek? - Proč se tak ptáš?
Jen bych to chtěla vědět.
Ne, neměla jsem moc holek, když to musíš vědět.
Když jsi mně políbila... - Málem jsem umřela, promiň!
- Bylo to poprvé. - Opravdu?
- Poprvé a naposledy. - Ale to je úplně špatně!
A to jen proto, že žijeme ve zkurveném Amalu.
Je to tak nefér. Kdybys žila ve Stockholmu, například, tak...
Tak bys měla spoustu holek. - Myslíš?
Jo...
- Kam jdeš? - Pojď.
Jedeme do Stockholmu.
- Ty nejsi zdravá! - Jasně, že jsem. Já jsem zdravá.
- Dobře, ale jsi na špatné straně. - Co?
- Stockholm je tamtudy. - Aha...
- Pojď! - Myslíš to vážně?
Řekněme odteďka 10 aut. Jestli nějaké zastaví, jedeme do Stockholmu.
Jinak na to zapomeň. - Pět.
- 10. - Pět.
Dobře, pět. Jestli nějaké z nich zastaví, je to jako by nám Bůh říkal.
Idiote!
Dávej pozor!
Až si pořídím auto, vždycky budu zastavovat stopařům.
Kurva!
- Zvládneme to. Pojďme! - Měly bychom?
Pojď!
Ahoj. Jedeme do Stockholmu. Žijeme tam.
Byly jsme na návštěvě u tety a dostaly peníze na vlak
a za ty peníze jsme si koupily kazety a teď se nemůžeme dostat domů.
- Můžete se mnou jet do Karlstadu. - Díky moc!
Ne!
Někdy to dělá. Já jen...
Co to sakra děláme? Jsme úplně šílené!
- Já vím. - Ale jsme zatraceně cool.
Na čem to sakra lítáte?
je tohle "Skrytá kamera"?
Vypadněte z auta!
Je zima. Měla bych jít domu.
Máma přijde brzo domů a...
Ale můžu ti zítra zavolat.
Chceš?
- Seš si jistá? - Jo...
- Oj, myslela jsem, že je to máma. - Co děláš?
Musí se sníst brambůrky, jinak pozná, že jsme byly venku.
- Přeci jsme je nemusely jíst? - To by vypadalo blbě, domyslela by si to.
Elin...
- Kde jsi byla? - Ále nikde.
- Nějakej kluk? - Ne... jo.
- Kdo? - Nikdo.
- Řekni mi to! - Nech toho.
Hej, řekni mi to!
- Leonardo DiCaprio je vyzáblý. - Ne...
Má takovéhle ruce!
Co tvoje řasenka?
Co myslíš tím "řasenka"? Tajemství je v mém make-upu.
Přestaň být ošklivá. Bože, ty jsi hloupá!
Elin.
O čem se ti zdálo?
- Noční můra. - Neznělo to jako noční můra.
Říkala jsem něco?
No. Říkala jsi...
Sténala jsi a skoro ses udělala. Neznělo to jako noční můra.
Ale byla. Chtěli mě zabít.
- Neznělo to tak. - Ale chtěli.
Já jsem měla sen, ne? Tak bych to měla vědět.
Vím, že nejsi oběť ochrnutí. Nevím, proč jsem to řekla.
A ten parfém ve skutečnosti voní opravdu dobře.
- A ten vozíčkářský zápas. - Basketball.
- Nebyl tím nejnudnějším, co jsem zažila. - Proč jsi to teda řekla?
- Nevím. - Nevíš?
Víš co? Stejně už na tom teď nezáleží.
Protože jsem tě nikdy neměla ráda. A nikdy mít nebudu.
Bude krásné zbavit se tě.
Nebudu se muset obávat, že někoho budeš ohrabávat a že budeš hnusná.
Celá škola zjistí, kým jsi. A hej...
Hodně štěstí s Elin.
Ahlberg.
- Vyrušila jsem tě? - Ne.
- Volala jsi mu? - Komu?
- Tomu ze včerejška. - Ne.
Nikdo nebyl doma.
Pojď si zakouřit.
Haló?
- Řekni mi to. - Nemůžu, to nejde.
Ale znám ho?
- Kdybych ti to řekla, tak bys byla úplně... - Setkáte se znovu?
Ne. Řekla jsem, že zavolám, ale nezavolám.
Jasně, že zavoláš. Jsi zamilovaná. Vidím to.
Vůbec ne!
Proč mi prostě nemůžeš říct, kdo to je?
Tomu nerozumíš, nenáviděla bys mě, nikdy bys se mnou nemluvila.
Ty zasraná čubko!
- Co to sakra děláš! - Věděla jsem, že jdeš po Markusovi!
- To není on! - Kdo je to teda?!
- Nikdo! - Řekni! Řekni!
- Řekni mi kdo to je! - Uklidni se!
Uklidni se.
Je to Johan.
- Johan Hult? - Ano.
- Ty miluješ Johan Hult? - Hysterko!
- Říkala jsi, že je... - Nemůžu změnit názor?
Promiň... Opravdu jsem myslela, že to byl Markus!
Jdi do prdele! Sama jsi čubka!
Promiň!
A tady budeme mít číslo jedna. Pojďme na to!
Bonbóny!
Mami... Jsem lesbička.
- Co? - Homosexuál.
Jen si dělám srandu.
Hrajeme o 1,000 korun. Podívejme se na první stranu.
- Ty nejdeš ven? - Ne.
Už se zase hádáte?
- Proč se pořád hádáte? - Protože se nemáme rády.
Protože jsme každá jiná. Ona je hrozná trapka a já jsem nejlepší na světě.
- Seš si jistá, že máme stejného tátu? - Jasně že jo!
Nemluvme o něm.
- Ty opravdu nemáš los? - Co? Ne...
Tak proč se na to teda díváme? Myslela jsem, že vyhrajem auto.
- Proč se na to koukáme? - No protože...
Pro spoustu věcí. Dobrá hudba... A taky další věci.
Je to zábava vidět, jak někdo vyhraje. Vidět kolik vyhraje.
Absolutní nesmysl...
- Haló. - Čau.
Co děláš? Nemůžeš sem přijít?
- Já nevim. - Sorry za to, co jsem řekla.
Promiň, že jsem ti nadávala a tak.
Nemyslela jsem to tak. Opravdu jsem si myslela, že to byl Markus.
- Nemohla bys sem přijít? - Já nevim.
Prosím... Pojď...
Johan je tady. Prosím...
- No dobře, já přijdu. - Skvěle, tak zatim.
- Mám si promluvit s Johanem? - Ne!
Nestyď se.
- Jo, posiluju každej den. - Kolik?
98 kilo.
Můžu s tebou mluvit?
Támhle sedí Elin... Myslím, že s tebou chce mluvit.
- Se mnou? - Jo. Prostě za ní zajdi a promluv s ní.
- Fakt? - Jo, jdi si s ní promluvit.
- Čau. - Čau.
Jessica říkala, že se mnou chceš mluvit.
Máš něco k pití?
- Jo. - Fakt?
Na.
Markusi... ne... Markusi, ovládej se...
Markusi, jen jsme si povídali. - Jo, fakt?
Nech toho... Markusi...
- Elin. - To je Agnes...
- Čau. - Čau.
- Ahoj.
Miláčku, co ti je?
Něco se stalo?
Nechceš si o tom promluvit?
Máme toho tolik společného. Když mi bylo tolik, co tobě...
...neměl jsem žádné přátele, žádné holky o mě nestály.
Ale pak... pak se to všechno změnilo.
A najednou se všechno obrátilo.
Jako když jsem byl na setkání naší třídy po 25 letech minulé jaro.
Zjistil jsem, že... No, věci se docela změnily.
Já si vedu docela dobře. Ale spolužák Bengt
který byl předsedou třídy, je úplná nicka.
A dívky, co byly považovány za nejhezčí ve třídě...
...už ani nestály za povšimnutí.
Měla bys být ráda, že nejsi ta, co to má snadné,
ta, co nemá problémy. Tito lidé jsou často nezajímaví.
Ale tati, ty mluvíš o tom, co bude tak za 25 let.
Promiň, ale radši bych byla šťastná teď a ne za 25 let.
Ano, máš pravdu. Teď ti to asi moc útěchy nedá.
Ale přesto... - Protože za 25 let...
Co je za 25 let, to jako by nebylo.
- Vy dva děláte stejný obor? - Já jsem elektrikář a on mechanik.
- Proč ses s ním pral? - Ošahával tě.
- Nic takového nedělal. - Že ne?
- Co ty budeš studovat? - Ještě nevím.
- A co Jessica? - Rodinku.
Taky se hlásí na kadeřnici, ale nemyslím, že se tam dostane.
- Tak nechoď tam, co já! - Nemyslíš, že je to trapný?
- Seš případ pro psychiatra. - Dík, asi jo.
Jenže jsem s tebou. A ty se staneš tím, s kým se stýkáš.
Budu psycholožka... Teda, aspoň myslím.
- Psycholožka? - Co ale musím studovat?
- Ty budeš psycholožka? - Jo.
- To jsi nikdy neříkala. - Nemusím ti všechno říkat.
- Proč psycholožka? - Protože chci.
Nemáš šanci. Víš jaký musíš mít známky?
Co ty sakra víš? Jsi snad psycholog?
Prostě to vím. Není to tak, Johane?
Jo... Nevím. Asi to tak je.
- Asi potřebuješ dobrý známky. - Nemáš šanci.
Ne? Místo toho budu mechanik, na to musíš mít fakt dobrý známky!
Něco, co by ti vyhovovalo. Musíš mít samý jedničky.
- Jdeš mi na nervy. - Co tím myslíš?
Čau, je tady volno?
- Co chtěla? - Nevím.
Co chtěla?
- Chtěla jsi mi zavolat. Už jsi zapomněla? - O čem to mluvíš?
- Proč tě bouchla...? - Co to sakra děláš? Jsi blbá?
Zkurvená lesba!
- Agnes dala facku Elin. - Proč?
- Miluje tě. - Co?! Jak to...?
Už dlouho. Psala o tobě. Je to pravda!
Pondělí: Proč jsem tak hlupá? Proč miluji Elin?
Miluji jí a zároveň jí nenávidím. Miluji jí tak, že mé srdce skoro puká.
A přitom mě nikdo nikdy nezranil tak jako ona.
Bolelo to?
Jo, trošku.
- Ale bylo to i příjemné. - Fakt?
Jo, bylo to docela příjemné.
Jsem fakt šťastnej. Nemohu tomu uvěřit.
Ukažte nějakou energii, Toto není žadný podělaný domov důchodců.
Chci pořádný přihrávky, chci pot...
Tohle není školka pro maminčiny chlapečky. Buďte tvrdí!
- Jaký to bylo? Bolelo to? - Moc ne.
Řekla jsem to, aby mu mě bylo líto.
Přestal zrovna když to začínalo být dobrý.
- Byl ve mně asi pět vteřin. - S Markusem je to stejný.
Ale už se to zlepšuje. Zpočátku to bylo jen takový pffftt...
- A byl konec. - Pffftt?
- Jessico, Jessico! - Markusi!
- Jsi šťastná? - Jasně, že jsem.
Myslím, že je opravdu pěkný. Kdybych nechodila s Markusem, tak...
- Chci říct... - No tak...
Prostě si myslím, že je pěkný. Není jako Markus, který se snaží být furt tvrdý.
- Proč s ním teda chodíš? - Nevím, prostě...
Prostě je to tak. On a já. Prostě je to tak.
Podívej, jak byl roztomilej, když byl dítě.
Johan si myslel, že jsem spala se spoustou kluků.
Když jsem mu řekla, že jsem panna, tak nevěřil.
- Proč si to myslel? - Markus mu to řekl.
- Markus mu to řek’? - Jo...
To je takovej pitomec. Pořád si vymýšlí nejaký kraviny!
- Promluvím s ním. - To je dobrý.
- O co de? - Ale nic.
- Jsi naštvaná? - Ne.
Jsi tak podrážděná! Jednou říkáš to a pak zas to!
Nejdřív jsi Johana nesnášela.
- Pak se do něj najednou zamiluješ. - Bože, no pokračuj...
A nikdy nejsi spokojená. Vždycky dostaneš, co chceš.
Dostanu, co chci? Co ty o tom sakra víš!
Co myslíš? Je hezká, nebo ne?
Dobrý. Není špatná...
- Pěkný prsa. - A její píča?
Co si myslíš o její píče?
Je celá vyšinutá.
Položila mi ruku na stehno a ohmatávala mě.
- Fakt? A? - Dali jste tam pěknej obrázek.
- Nemá to v hlavě v pořádku. - Jo...
Mami, co znamená lesbička?
Co? Proč se ptáš?
Kalle říkal, že někdo je lesbička.
- Kdo? - No, někdo...
No, znamená to, že když jsi dívka... nebo spíš žena...
Když jsi žena a máš ráda jinou ženu.
Něco jako... maminka má ráda tatínka...
Ale když jsi lesbička, nebo...
...taky se říká homosexuál, tak se navzájem milují dvě ženy.
Ne jako maminka a tatínek, kde to je muž a žena.
- Musíš jít do nemocnice? - Do nemocnice?
Ne, vůbec ne. Není na tom nic špatného, prostě jsi...
Jsi jako kdokoli jiný.
- Kdo to je...? - Kalle říkal...
...že jeho brácha říkal, že...
...Agnes je lesbička.
Agnes?
To je to nejsměšnější... Vůbec není.
Proč jsem tak hloupá? Proč miluji Elin?
- Je to pravda? - Ano.
Tys jako četla...
Tys vešla do mého pokoje...
...a seděla u mého počítače... - Je mi to líto.
Vím, že je to neodpustitelné. Hluboce toho lituji.
Ale stejně bych si ráda promluvila o tom, co jsem tam četla.
Nech toho! Už nechci nic slyšet. Nechci s tebou mluvit. Běž pryč.
- Agnes prosím. - Běž pryč!
- Agnes... - Pryč! Odejdi!
Neudělala jsem to naschvál.
Udělala jsem to, protože jsem si o tebe dělala starost.
Ivar 29... dva devět... Teď bereme vodorovné řádky...
Niklas 35... tři pět...
Samá blbá čísla.
Oscar 64... šest čtyři...
- Kurva! - Ticho.
- Nemůžem dělat něco jinýho? - Ticho.
- Ty idiote! - Do prdele Elin!
Debil!
Gustav 53... pět tři...
Takže, naťukáš číslo....
- Pak ho pošleš. Tady zmáčkneš. - Kde jsi byla?
"Kde jsi byla"... Můžu si dělat, co chci. Nebo snad ne?
- Jo, jen mě to zajímalo. - Markus nám ukazuje svůj mobil.
Fakt zajímavý... - Holky tomuhle nerozumí.
- Čemu nerozumíme? - No... mobilům.
- Proč nerozumíme mobilním telefonům? - Věci jako technika...
...sport, auta... porno filmy...
Jau. Promiň. - Seš idiot.
Co? To není tak divný. Vy jste zase dobrý v jiných věcech.
Jako v čem, například?
- Make-up. - Ty si myslíš, že to je všechno, co děláme?!
- Já nevím. - Co ještě?
- O co se ještě zajímáme? - Věci jako vzhled, oblečení...
Věci jako make-up a dobrý vzhled.
Seš úplnej idiot!
A ty? Proč tu sedíš a nic neříkáš? Co ty si myslíš?
- Já nevím. - Ty si myslíš to, co on?
Nebo proč tu tak tiše sedíš? - Co tím myslíš?
Myslíš si to samý, co Markus?
Jasně. Chci říct, držíme spolu, ne?
- Neříkej mu, co si má myslet. - Co ti je?
- Neumíš mluvit? Co si myslíš? - Nevím.
Seš taky idiot.
- Ježíši, je mi z tebe blbě. - Sakra co jsem proved’?!
- Haló, tady Markus. - Můžu mluvit s Johanem?
- To je pro tebe. - Haló, tady Johan.
Už s tebou nechci chodit. Je po všem. Můžeš jít domů.
- Nenávidím svůj život. - Seš blázen.
Proč jsi se rozešla s Johanem? - Už s nikým nebudu chodit.
- Je pro tebe moc dobrej. - Zůstanu svobodná.
- Nestůj tam. A-kanál. - Už bys mohla vyrůst.
Akné, abort, alkoholismus, anorexie...
- Pořád jsi ve školce? - Anální sex, astma, AIDS...
- Ahoj, taky stojíš na jednom. - To je B-kanál.
Ty si myslíš, že to znamená brouček. Víš, co to znamená?
- znamená to blbec. - Jdi z toho pryč.
- A bradavice a bronchitida. - Štveš mě.
- Musíš vždycky dělat opak? - Vyzkoušíme to. Udělej tohle.
Abort... akné... anální sex...
Ne, Nic necítím. Žádný anální sex...
Ty nejsi normální. Ty sakra nejsi normální!
Čau... To je Elin.
- Čau. - Jen jsem chtěla říct...
Jsi fakt hodný a tak, ale...
To jen že já... miluji někoho jiného...
Kdo to je?
Kam jdeš?
- Nech toho! Co to děláš! - Musím s tebou mluvit.
Musím s tebou mluvit... Je to opravdu důležitý.
Prosím, prosím. Jen ti chci říct jednu věc. Prosím!
Co chceš říct?
To já jsem hodila ten kámen.
Promiň nechtěla jsem to rozbít. Chtěla jsem...
Chtěla jsem s tebou mluvit. Nechtěla jsem...
Protože si asi myslíš...
...že si myslím, že jsi špatná, ale tak to není.
Je to úplně naopak.
Ve skutečnosti si myslím, že jsi... že jsi dobrá.
- Děláš si legraci? - Ne, myslím to vážně.
Já... Přemýšlela jsem a tak...
...hodně... o tobě.
Opravdu?
- Jestli si ze mě zase děláš blázny, tak tě zabiju. - Nedělám.
Nedělám. Nedělám si z tebe blázny.
A, no...
Je pravda, že...? Victoria říkala, že...
...mě miluješ? Protože...
...jestli jo, tak já tebe taky.
Tebe, to znamená...
Miluješ?
Pospěš si!
Já jen...
- Je rozbitej. - Co?
Něco je se splachováním.
- Jdi na jinej. - Máš menstruaci?
To je jedinej vtip, co znáš?
- Řekla jsem jdi na jinej. - Jo, už to mám.
Jessico!
Co to děláš?
- Co? - Elin má na záchodě kluka.
- O čem to sakra mluvíš?! - Ale je to tak, ne?
- Není! - Pojď, Jessico. Elin!
Zatracení debilové! Co sakra budem dělat?
Elin. Pusť nás dovnitř, ať víme, kdo to je!
- Otevři! Chceme to vědět! - Elin, pojď ven.
- Elin je s klukem na záchodě. - Kdo je to?
Nikdo neví. Myslím, že je to Johan.
- Ne, skončili to. - Skončili? No tak, nemůžeme čekat.
- Co se děje? - Je tam Elin s klukem.
- Hej! - No tak, nech toho.
Možná kdybysme řekly, že... že jsme jen šly...
Ne, já nevím...
- To je Tomáš? - Tomáš!
To je to nejlepší, co umíš?
Nemůžeme tu sedět celý den, je to příšerný.
- Co bychom měly udělat? - Vyjít ven, samozřejmě.
Elin...
- Kde je Elin, Musím s ní mluvit. - Je na záchodě s klukem.
- Opravdu? - Mysleli jsme, že jsi to ty.
Johane. Johane, počkej.
Johane... zapomeň na ní.
Ona je prostě blázen a ty jsi pro ní moc dobrý.
Hej...
Nebuď nešťastný, to se vyřeší...
- Nechte toho. Co se děje? - Nic.
- Jasně, že tam je. - Elin, no tak!
No tak.
Pojďme ven.
Ale...
Myslela jsi doopravdy, co jsi říkala předtím?
Ano...
Hej...
Tak jo. Mám to otevřít?
- Pohněte! - Elin, no tak. Pojď ven.
Tady jsem. Toto je moje nová přítelkyně.
Prosím uhněte se. Jdeme si teď zašukat.
Je to dobrý? Není to moc silný?
Většinou to dělám moc silný. Většinou...
Jessica z toho šílí! Dávám dva gramy mlíka a 5,000 kilo čokolády.
A je to vždycky skoro černý a pak...
Pak většinou přileju víc mlíka, ale sklenice není dost velká.
Pak to musím přelít do větší sklenice
nebo jiné sklenice, když není ta velká.
Takže udělám spoustu čokoládovýho mlíka. Ale na tom nezáleží.
Subtitles edited by: EJT Many thanks to OEB and Rob